Článek
Sochař a sklář Vladimír Bachorík ve svém bytě na pražském sídlišti vždy pracoval – proto si v rámci totální rekonstrukce přál navrhnout také sklářskou dílnu. Co si naopak nepřál, to byly dveře. Neobvyklé zadání má cenný potenciál generovat neobvyklá řešení, čehož architekti z ateliéru Neuhäusl Hunal využili k experimentu. Při své práci zkoumali, jaké jsou maximální možnosti klasického panelákového bytu a jak daleko lze při jeho úpravách zajít.
Více světla v interiéru
Cílem architektů bylo dosáhnout co nejvyšší míry svobody, světla a velkorysosti. V rámci půdorysů u volby materiálů rozmlžili v panelákovém bytě hranice i funkci jednotlivých prostorů a vytvořili tak maximálně otevřený a plynoucí interiér bez dveří členěný pouze obloukovými polopříčkami z copilitu. Tyto průsvitné skleněné tvárnice zajišťují průchod světla napříč bytem. Jejich materialita a charakter samozřejmě odkazují k celoživotní práci majitele bytu.
Prostorová dominance
Klíčovým limitem pro návrh architektů byla kromě statiky také infrastruktura bytu. Jediným pevným bodem tak bylo místo pro napojení vody a kanalizace, od nějž odvinuli polohu jediného, skoro uzavřeného prostoru.
Nejvýraznější prvek interiéru proto tvoří koupelnový oblouk s toaletou a sprchou. Kvůli vedení odpadu je usazen na decentní platformě, která jemně podtrhuje jeho prostorovou dominanci.
Rekonstrukce probíhala pomalu a vyplatila se. V bytě je nová kuchyň, herna s tatami a pracovna
![](http://d15-a.sdn.cz/d_15/c_img_gV_0/yI5BM/archworks-smichov-panel-panel-plus-panelplus.jpeg?fl=cro,0,204,4096,2304%7Cres,160,,1%7Cjpg,80,,1)
„Půdorysnou kompozici doplňují tři otevřené copilitové „hokejky“, které nenásilně vymezují šatnu, sklad a dílnu, jinými slovy kuchyni. Zbylý prostor je volně modulován mezi těmito křivkami skla a zůstává otevřen jakékoli budoucí interpretaci. Pracovali jsme svým oblíbeným principem, kdy jednotný a jednoznačný prostor tvoří pozadí pro život (v tomto případě především tvorbu) jeho obyvatele. Dále jsme využili druhý svůj princip, kdy jsme odstranili vše, co není nosné a co neporušuje zákon,“ vysvětlují svůj přístup architekti.
Velkorysá kuchyně
Obdélný půdorys bytu „od okna k oknu“ přetíná železobetonová nosná stěna se dvěma otvory, kterou architekti díky její výsadní pozici jako jediný prvek očistili až na beton a učinili z ní nositelku identity místa. Zbylé stěny a strop naopak ponechali v lapidární bílé omítce. „Nemáme zájem přehánět betonovou manýru ani přesmíru konkurovat elegantnímu sklu či vytvářet příliš sevřený prostor,“ podotýkají k tomu architekti.
Místa, kde dochází ke kontaktu s vodou, jsou obkládána špinavě bílou mozaikou. Pro velkorysou kuchyni, kde vzniká více objektů než jídel, architekti zvolili technicistní jazyk, aby funkčně vyhovovala svému primárnímu účelu.
Charakter jednotlivých prostorů velmi zdařile podtrhuje i typ použitých svítidel: přísné linky či rozvolněné bodovky.
Informace o projektu:
Autoři návrhu: David Neuhäusl, Matěj Hunal
Spolupráce: Pavla Daniels, Alžběta Nováková
Hrubá podlahová plocha: 74 m²
Užitná plocha: 71 m²
Použité materiály:
Beton: oškrábané stěny a stropy
Copilit: skleněné příčky
Keramický obklad: podlaha a stěny v koupelně, stěna v kuchyni
Kaučuk: podlaha
Ocel: regály
Dodavatelé:
Stavba: Borci; copilitové příčky: Glass lines; obklady: Archtiles, Appiani; osvětlení: Ateh lighting; vypínače a zásuvky: ABB
Byt pro matku se dvěma syny po rekonstrukci nabízí v hlavní místnosti dva rozdílné světy vedle sebe
![](http://d15-a.sdn.cz/d_15/c_img_gW_y/fPjEe/rdth-architekti-panel-plus-panelplus-byt-rekonstrukce.jpeg?fl=cro,0,155,3000,1687%7Cres,160,,1%7Cjpg,80,,1)